*** BALADĂ DE IARNĂ *** Episodul 3
Traducerea și adaptarea ~~ Claudia75 ~~
Joon-sang, ce s-a întâmplat aseară?
Te-am așteptat toată noaptea.
Ar fi trebuit să mă anunți că nu poți să vii!
Era să îngheț de frig!
Joon-sang, îmi pare rău.
Chiar am vrut să ne întâlnim, dar a trebuit să fac ceva pentru mama.
N-am putut să vin. Nu, n-am venit...
N-am putut să vin.
Ce s-a întâmplat?
Ce-ați pățit cu toții?
Yujin, Joon-sang...
...a murit.
Cum adică?
Repetă.
A murit într-un accident de mașină.
Nu se poate.
Yujin!
- Trebuie să plec. - Unde?
Trebuie să-i spun ceva lui Joon-sang.
- Trebuia să mă întâlnesc cu el. - Yujin!
Am promis că îi voi aminti ceva.
Trebuie să-i spun!
Nu-mi pot aminti chipul lui. Ce mă fac?
E o înmormântare. N-ar trebui să ardem ceva?
Nu avem nimic de la el.
Hai să ardem asta.
Kang Joon-sang, rămâi cu bine!
Cum poți fi atât de rece? A murit când venea la întâlnirea cu tine!
Oh Chelin!
O să fii bine dacă te las singură?
Mi-aș dori să te văd plângând.
O să plec acum.
Surprinsă? Acesta e cadoul tău de Crăciun.
Crăciun Fericit.
Alo? Așteptați.
E pentru tine.
Fii atentă. E neînfricată.
Jung Yujin la telefon.
Mulțumesc.
M-am întors. Bună.
- Te-ai întors mai repede decât mă așteptam. - Da.
A mers totul bine?
Nu-mi dau seama dacă da sau nu. Spune-ne tot.
- Nu-mi înțeleg propriile acțiuni. - Poftim?
A uitat să comande țiglele. Ziua de astăzi e irosită.
S-a anunțat că astăzi o să ningă, dar n-a început.
Ați primit un mesaj.
CERERE PRIMITĂ 5:15 PM, 93.I FM
Hai să ascultăm puțină muzică. Ce spui de "Violet"?
N-avem CD-ul acela.
Deschide aparatul de radio, pe frecvența 93.I.
Acesta e un program de muzică clasică.
Ascultătorii noștri s-or fi mirând să audă asta.
Chiar trebuie să abuzezi așa de poziția ta?
Lasă lucrurile așa de data asta.
Pot să trec cu vederea de 10.000 de ori, câtă vreme...
eforturile mele vor fi încununate cu mersul tău spre altar.
Ce muzică plăcută.
V-a plăcut bucata asta?
Astfel de acorduri, ce rămân cu voi pentru totdeauna,
înseamnă muzica clasică.
Felicitări cu ocazia logodnei de mâine.
Cum arată logodnica dvs?
Sper c-o să-i placă inelul.
Sunt sigur că o să-i placă.
Ascultă-mă. Nu pierzi nimic dacă mă asculți.
Tânără dșoară, nu ghicesc norocul chiar oricui.
Îmi pare rău, dar aștept pe cineva.
Nu contează. Strămoșii tăi stau cu ochii pe tine.
Te-a părăsit cineva, nu-i așa?
Pot să văd chipul unui bărbat. Vrei să-l regăsești, nu-i așa?
Vrei să te ajut să-l găsești?
Acordă-mi doar 30 de minute și o să-l găsești.
L-ai găsit: Iată-mă.
Mulțumesc.
- Când ai ajuns? - Cu puțină vreme în urmă.
- Ai auzit totul? - Fiecare cuvânt.
Cu cina am aranjat.
Aranjamentele florale sunt pregătite. Cred că asta-i tot.
Ești sigură? N-ai uitat nimic?
Nu cred.
Sigură, sigură?
Ai dreptate, inelele.
Îți plac?
Sunt superbe.
Facem repetiția pentru mâine? Dă-mă mâna.
Acum avem ceva în comun.
Mai ții minte când cineva ne-a spus că semănăm de parcă am fi gemeni?
Îmi amintesc.
Aveam aceeași tunsoare,
iar vecinii noștri ne tachinau spunând că suntem frați gemeni.
Atunci trebuie să-ți amintești și care a fost răspunsul tău:
"Nu suntem frați gemeni, o să ne căsătorim."
Nu, asta ai spus tu. Eu am spus,
"Singurul lucru pe care-l avem în comun e că amândoi avem opt ani.
Ne-am născut în același an și am crescut împreună.
Da.
Acum avem și inele identice.
Unul din ele, fără celălalt, nu are nicio semnificație.
Vei fi întotdeauna alături de mine, așa cum ai fost până acum?
- Am plecat. - Stai.
Ziua de logodnă a lui Kim Sang-hyuk și Jung Yujin a sosit.
O să-ți ofer un cadou de logodnă.
Unde l-am pus?
Ce faci?
Yujin...
Am dat-o-n bară.
- Ce este...? - Îmi pare rău.
Nu mă pot abține.
- Intră tu prima. - Urcă tu primul, e frig.
Nu e frig. Intră odată.
Intră.
Noapte bună. Intră.
De ce nu ți-ai luat zi liberă?
Avem mult de lucru. N-am vrut să le dau bătăi de cap.
Ar fi trebuit să-ți iei zi liberă.
De ce n-ai preparat micul-dejun? Vrei să mă înfometezi?
Astăzi mă logodesc. Mai lasă-mă-n pace.
Glumeam. Eu ți-am pregătit sandvișul de prânz.
Jin-suk...
L-am făcut azi dimineață devreme.
- Nu știu dacă e bun. - Mulțumesc.
- Mama vine pe la 5:00... - Nicio grijă.
Young-kuk și cu mine mergem s-o luăm de la gară.
Măcar atât să pot face pentru tine.
Îți mulțumesc, prietenă. Ne vedem diseară.
Am vești bune.
Astăzi se așteaptă prima zăpadă a anului.
Pa.
- E aproape gata? - Aproape.
- Hai să strângem, e timpul. - S-a făcut.
- Compania "Marcian" e prea critică. - Au un nou director.
Cum este?
Cunoaște, cel puțin, regulile fundamentale ale arhitecturii?
Nu știu, dar are multă experiență.
A proiectat Stațiunea Fissler și Muzeul Cannes.
Și a primit și cel mai prestigios premiu în domeniu.
E impresionant.
Atunci de ce lucrează pentru altcineva?
Are un motiv.
"Marcian" și stațiunea de ski sunt filiale, iar el face parte din familie.
Are și banii, și creierul necesari în domeniul ăsta.
Arată bine? E însurat?
N-am de unde să știu, încă nu l-am cunoscut.
Dar te duci acolo cu rapoartele în fiecare zi.
- O fi chipeș cum sunt eu? - Am terminat.
Du-te repede și du-le acolo.
O să le duc eu și închei astfel ziua.
Pot s-o fac eu.
Ce-a apucat-o pe obsedata asta de muncă?
Astăzi mă logodesc.
Poftim?
- Pot să vă ajut? - Sunt reprezentanta firmei "Polaris".
Yujin!
Bună ziua, dle. Kim.
Biroul e într-un zarvă totală.
- Mobilăm biroul noului nostru director. - Noul director?
Toți se plâng cum că e foarte presant.
La firma "Polaris" cum e?
E al cincilea set de schițe.
Considerați-vă norocoși. Alte firme au fost repudiate.
Directorul nu e aici. Le primesc eu.
Stai așa.
Puzzle-ul merge în biroul directorului.
Da, e camera aceea.
Nu înțeleg de ce fac puzzle-urile astea.
Ori se plictisesc de moarte,
ori le amintește de multe lucruri, câte una o dată.
Cred că primul motiv e mai plauzibil.
- Pe curând. - Mulțumesc.
Mamă.
- Tatăl tău unde este? - E înăuntru.
- A venit și mama lui Yujin. - Serios?
Yujin e la salonul de frumusețe. Se străduiește să-ți fie pe plac.
- Îți place de ea atât de mult? - Te rog să nu începi.
Ar trebui să știi,
O accept doar pentru că tu o iubești,
dar așteptam să alegi ceva mai bun.
- Nicio grijă, o să fie nora perfectă. - Am spus eu altceva?
Doar mi-am descărcat și eu sufletul.
Bună seara.
Sunteți deja aici.
- Cred că drumul v-a obosit. - Sunt bine.
Arătați bine, dnă. Jung.
Ar trebui să i te adresezi acum ca și cum ți-ar fi rudă.
Ai dreptate.
Ia loc.
Arăți minunat.
La revedere.
Alo? Scuze.
Ajung imediat.
- Felicitări. - Vă mulțumesc.
Ceremonia începe peste zece minute. Unde este?
Va sosi în curând.
Nu răspunde la telefon.
- Dă-mi de știre cum ajunge. - Bine.
Dacă i s-a întâmplat ceva?
E ciudat...
Am aceeași senzație pe care am avut-o și atunci...
când Yujin a dispărut de la cabană.
- Unde-ar putea fi... - Va fi aici.
Nu-ți face prea multe griji. Sunt sigură că e bine.
Să ne liniștim și să avem răbdare.
Sang-hyuk.
N-ai nicio veste?
Poliția ce a spus?
Nu există rapoarte despre vreun accident. Ar fi mai bine să plec s-o caut.
Ai făcut o plângere, așa că ne vor anunța...
dacă s-a întâmplat ceva.
Aici o să mă ocup eu.
Ar trebui s-o duci acasă pe mama lui Yujin.
E destul de zdruncinată.
- Yujin! - Surioară!
- Ce s-a întâmplat? - Ce-i cu tine?
Spune-mi!
Nu știu ce s-a întâmplat...
Ne-am făcut griji pentru nimic. Eu plec acasă.
Ce s-a întâmplat?
Trebuie să ai un motiv pentru care ai întârziat.
De ce ești în starea asta?
Sang-hyuk...
Sang-hyuk a plecat adineauri. Îmi spui și mie ce-a fost asta?
Spune ceva. Ce s-a întâmplat?
Nu-i poți spune nici măcar mamei tale?
E legat de Sang-hyuk?
Atunci care este problema?
Mamă...
Nu mai ești în toate mințile?
Ce explicație o să le oferi părinților lui?
- Mamă, te rog, nu face asta. - Nu am chef să vorbesc.
- Te rog, vino afară și vorbește cu mine. - Sang-hyuk.
Lăsați-o în pace. Veniți să ne așezăm.
- Tată. - Am spus s-o lași în pace.
Nu faci decât să-i înrăutățești situația lui Yujin.
Pleci acasă?
- Sang-hyuk, eu... - Despre ce s-a întâmplat ieri...
Nu sunt nici supărat, nici curios.
Hai să ne acordăm amândurora un răgaz.
Hai să uităm ziua de ieri. Nu s-a schimbat nimic.
Bine.
- Te conduc acasă. - Nu, mă pot duce singură.
Te duc cu mașina.
Du-te și împac-o pe mama ta. I-am cauzat prea multă durere.
Bine. O să te sun.
Luna trecută a fulguit trecător.
Am citit un articol despre cupluri care se ceartă pe tema asta.
Dacă aceasta a fost sau nu prima zăpadă a anului.
Sper ca zăpada abundentă, căzută acum două zile...
să ofere amorașilor certăreți un motiv de împăcare.
- Iată un fragment din Mozart... - Ce faci?
Dă mai tare.
Intră.
- Ce mai faci, Jin-suk? - Bine.
- Yuijin unde e? - Încă nu s-a întors.
Credeam că e cu tine.
Nu.
Oare doar am visat chipul tău...?
Amintirile despre tine încă îmi înăbușă inima.
Felul în care cântai la pian,
asfințitul lângă lacul unde ne plimbam împreună,
zâmbetul care-ți lumina chipul când mă țineai de mână.
M-am rugat să revăd acel zâmbet.
Oare dorința mi-a fost împlinită chiar odată cu căderea primei zăpezi?
N-a fost doar o viziune fugară, nu-i așa?
Joon-sang, unde ești? Unde ești acum?
De ce nu porți mănuși?
Ar fi trebuit să-mi spui. Te-aș fi așteptat.
Sang-hyuk...
Mă întreb uneori...
Cum ar fi fost dacă te-aș fi găsit eu primul,
când te-ai pierdut la cabană.
Dacă te-aș fi găsit, eu aș fi fost cel de care te-ai fi îndrăgostit prima oară?
Nu regret că eu te-am iubit primul.
În felul acesta, te poți sprijini pe umărul meu când suferi.
Mă bucur că pot fi acolo, pentru tine.
Îmi pare rău. Sincer îmi pare rău.
Joon-sang e îngrozitor.
Te face să suferi așa.
Joon-sang, rămas-bun.
- Bună dimineața. - Am crezut că ești bolnavă.
- Te simți bine? - Perfect.
Au sunat de atâtea ori în ziua aceea.
Petrecerea ta de logodnă...
N-am făcut-o.
Ce este cu proiectul stațiunii de ski? Au fost aprobate schițele?
Ne vor contacta săptămâna viitoare.
Ți-am pus bugetul lor pe birou. Uită-te prin el.
Bine.
Ați primit un mesaj.
"A trecut un veac de când nu ne-am văzut. Sunt eu, Oh Chelin.
Nu-i așa că nu m-ai uitat?
M-am reîntors de la Paris cu ceva vreme în urmă.
Știu, practic, ce vreți să puneți la cale.
Asta pentru a te pune la curent cu viața mea.
Sper că o duceți mult mai bine decât în liceu.
Hai, entuziasmează-te.
O să îți fac surpriza vieții tale.Ț
Ce surpriză să avem vești de la ea.
A dobândit, în sfârșit, maturitatea de a-și aprecia vechii prieteni.
Care crezi că e surpriza?
- Poate își dă întâlnire cu un francez. - În niciun caz.
Chelin n-are granițe în dragoste. Ar trebui să înveți de la ea.
La vârsta asta, încă nu ai un iubit.
- Vorbește pentru tine. - Pentru mine?
Eu mereu am câte o relație.
Fără iubire în viața mea, nu pot mânca sau dormi.
Da?
Ce-o să se întâmple cu Sang-hyuk și Yujin?
Știu...
De ce nu dăm o petrecere în cinstea logodnei lor?
- Unde mergem? - Fă-mi pe plac și nu mă întreba nimic.
Unde mergem?
Într-un loc frumos.
Unde?
E secret. Nu mai are niciun farmec dacă-ți spun.
Dar tocmai spălam rufe.
Crede-mă, e ceva mult mai important decât rufele.
Acesta e marele secret?
Hai, Dșoară. Întârziată, grăbește-te.
Poftim?
Sunt aici.
În regulă, și-au făcut apariția.
- Nimic nu s-a schimbat. - Ai dreptate.
Tânăra doamnă și domnul care se plimbă acolo, mă auziți?
Cu întregul sprijin al colegilor noștri, mă aflu din nou...
în fața unui microfon.
Vă întrebați cu ce prilej?
Astăzi este ziua în care Kim Sang-hyuk și Jung Yujin își finalizează...
...logodna.
Vă rog, priviți-vă unul pe celălalt.
Dle. Kim Sang-hyuk, l-ai adus?
Dle. Kim Sang-hyuk, iată că a sosit momentul pe care l-ai așteptat
...toată viața.
Acum ia mâna dșoarei. Jung Yujin...
și declară-i dragostea ta.
Yujin!
Nu-ți imaginezi cât de fericit și recunoscător mă simt
pentru că ești cu mine.
Sang-hyuk.
Nu uita. Întotdeauna voi fi alături de tine.
E o priveliște frumoasă.
Amintiți-vă că sunteți pe terenul școlii.
Dar de vreme ce e o zi specială, vrem să vedem un sărut adevărat.
Până acum v-ati descurcat de minune.
Ochii care nu se văd, se uită.
Eu sunt. Sunt și eu aici.
Lasă-mă pe mine să vorbesc prima.
Nu v-ați săturat unul de altul nici după zece ani?
- Vă admir. - Oh Chelin?
Felicitări.
Consideră-te un bărbat norocos. Yujin e o fată cum rar găsești.
Yujin, să-l iubești profund.
Te invidiez, prietenă.
Mulțumesc.
Chelin?
Felicitări.
Mulțumesc. Te-ai schimbat.
Serios? Se vrea a fi un compliment?
Tu nu te-ai schimbat deloc.
Tunsoarea asta ciudată și totul... Glumesc.
Mai am ceva pentru voi. Să mergem.
Unu, doi, trei!
Mulțumesc.
Cum ai aflat?
Young-kuk mi-a telefonat. N-aș fi ratat asta pentru nimic în lume.
Mulțumesc. Tu cu ce te ocupi?
O să-mi deschid un magazin vestimentar curând.
Vinzi și haine bărbătești?
Da, dar vor fi cam scumpe pentru tine, amice.
Oricum, n-aș avea încredere în gusturile tale.
Voi doi, terminați. Haideți să ascultăm puțină muzică.
De ce n-o fi venit încă?
- Ce este? - Nimic.
E încă aici.
"Prima Oară".
Îl ascultai atât de des. E foarte frumos.
Îl ascultăm?
- Hai să ascultăm altceva. - De ce? Îți place melodia asta.
Să-i dăm drumul.
Chelin.
Min-hyung, în sfârșit, ai sosit. De ce ai întârziat atât?
- Traficul a fost infernal. - Intră.
Dați-mi voie să vi-l prezint.
El este Lee Min-hyung. L-am cunoscut la Paris.
Ei sunt colegii mei de liceu.
Încântat să vă cunosc.
- Ei doi s-au logodit astăzi. - Felicitări.
- Unde ai parcat mașina? - Pe terenul școlii.
Plecăm?
- Ia-o înainte, vin și eu imediat. - Bine.
Seamănă cu... Și eu am rămas șocată la început.
Deci, pe când nunta?
Yujin lucrează la un proiect. Probabil va fi la anul.
Faceți-mi o vizită la magazin.
O să-ți fac rochia de mireasă.
Ne vedem atunci cu toții în Seul. La revedere.
Seamănă atât de bine.
Traficul va fi groaznic. Mergem?
În regulă.
O să iau eu gunoiul.
Închideți voi ușa.
Ne întâlnim afară.
- Yujin... - Probabil pe el l-am văzut.
Ce proastă am fost, nu?
Ce părere ai? Nu erau drăguți?
Prieteni din copilărie logodindu-se... Sunt impresionat.
Așa sunt mereu, sau doar acum pentru că am venit eu?
Sunt interesanți, asta da.
Poate n-ar fi trebuit să vin.
Au părut surprinși să mă vadă.
Oh. asta din cauză că...
Ești primul bărbat cu care le-am făcut cunoștință.
Nu-ți bate capul cu asta.
- Chiar sunt primul bărbat? - Bineînțeles!
- La revedere. - La revedere.
Condu cu grijă.
S-a făcut.
Hai să intrăm.
- Odihniți-vă. - Bine.
Să mergem.
- Yujin... - Da?
- Chiar te simți bine? - De ce mă întrebi?
- Tipul acela pe care Chelin... - Seamănă leit cu Joon-sang, nu?
- Da, am crezut că a înviat din morți. - Uită-te!
E ilar.
Nu-ți face prea multe griji. Yujin e puternică.
- Young-kuk. - De ce?
- Ar putea fi gemeni. - Poftim? Da...
Ce curioasă e viața. Cum e posibil așa ceva?
N-ar fi trebuit s-o invităm pe Chelin. Îmi pare rău.
De ce? Oamenii mai seamănă.
Sper doar ca Yujin să suporte asta.
Da, modelul numărul 302. La ora 3:00 e perfect.
Sung-ryong și cu mine plecăm la Bundang, așa că sună-mă cum ajungi.
- Am terminat cu "Marcian". - Bine.
Astăzi pune-te pe treabă.
Altcineva ți-ar putea fura rodul muncii.
O să-mi dau silința. Am plecat.
- Yujin. - Da?
Baftă.
Dacă șeful ăla nou îți face zile grele, spune-mi.
Bine.
- Pa. - Am întârziat.
Kim Sang-hyuk la telefon.
Eu sunt.
Bună.
Sunt bine.
Nu vreau să-ți faci griji fără să fie nevoie.
Știi la ce mă refer.
Știu.
Mă duc la firmă să susțin o prezentare.
Oh, da, astăzi este.
Urează-mi noroc. Așa o să-mi meargă bine.
Noroc. O să te descurci minunat.
Mulțumesc. Mă simt remontată.
O să le fac dovada competenței mele.
Yujin, te iubesc.
Și eu pe tine.
Dl. director Lee sosește imediat. Puteți aștepta înăuntru.
Mulțumesc.
Traducerea și adaptarea ~~~ Claudia75 ~~~